![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 10 maig 1919 ![]() Lower East Side (Nova York) ![]() |
Mort | 25 gener 2011 ![]() Cambridge (Massachusetts) ![]() |
Formació | Universitat de Colúmbia City College de Nova York St Antony's College ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Societat postindustrial ![]() |
Lloc de treball | Cambridge ![]() |
Ocupació | sociòleg, informàtic, periodista d'opinió, periodista, escriptor, professor d'universitat, professor ![]() |
Activitat | 1934 ![]() ![]() |
Ocupador | Universitat Harvard Universitat de Colúmbia Universitat de Chicago Universitat de Cambridge ![]() |
Membre de | |
Professors | Jacques Barzun ![]() |
Influències | |
Obra | |
Obres destacables | |
Estudiant doctoral | Theda Skocpol, Mustafa Emirbayer i Paul Starr ![]() |
Fills | David Bell ![]() |
Premis |
Daniel Bell (Nova York, 10 de maig de 1919 - Cambridge, Massachusetts, 25 de gener de 2011), també conegut com a Daniel Bolotsky, va ser un sociòleg de la Universitat Harvard dedicat a l'estudi de la societat postindustrial. La seva obra més famosa és The End of Ideology, publicada el 1960.[1]
Les seves idees centrals sobre la societat contemporània es basen en el fet que la ideologia política tradicional està desapareixent, substituïda per altres interessos i per un augment de la informació disponible, que permet que la nova elit social estigui basada en el coneixement i la tecnologia. Un altre punt clau és el creixent hedonisme, possible per les millores en les condicions de vida al món desenvolupat, que fan que disminueixi l'esforç general, un dels principis del capitalisme.